Sluta böla, för helvete!
Lugna dig.
Hamnade ni i gruvan för att ni trotsade order?
Ni är fria!
Din strategi är klok: Knulla honom bakifrån.
- Dagen började bra. - Den ska fortsätta lika bra.
Jag söker en kvinna som heter Naevia.
Hon kastades ut från Batiatus hus innan det föll.
Batiatus? Är du Spartacus?
Jag är Crixus. Spartacus är en nolla jämfört med mig.
Kvinnan han söker är ovanligt vacker.
Hon bär sin dominas märke på sin axel.
Hon fördes...
Enligt Spartacus blir svärdet lättare med tiden.
Det är tungt att beröva en man hans liv.
Men lättare om det är en romare.
Håll dig intill. Jag hjälper dig att bära honom tills vi kan...
Flickan, Naevia. Jag vet vad som har hänt henne.
- Tala. - Skona en häst och mitt liv.
- Tala. - De främjar vår styrka
-men inte min sak. - Vi ska hitta henne.
Det har du sagt förut. Men gudarna har inte lyssnat.
Mannen. Han talade om din kvinna.
Vad sa han? Berätta!
Död.
Naevia är död.
Jag kan inte tro det.
Gudarna har vänt ryggen mot de som borde välsignas.
Jag gillar honom inte, men det skär i hjärtat att se honom sådan.
Hur dog hon?
Naevia fördes till Lucania
efter att ha gagnat Batiatus ambitioner.
- Dog hon i gruvorna? - Hon gav upp livet på vägen dit
av skadorna efter misshandel.
Döden var en välgärning undan ett så grymt öde.
Bara för hon som dog.
Mannen säger fortfarande inget.
Är detta vad jag får för att hjälpa dig?
En blödande staty?
Oenomaus sätter hedern högt.
Bara smärta kan inte få honom att förråda sina bröder.
Jag känner honom väl.
I mina händer...
Jag har inte glömt vad dina händer kan uträtta, slav.
Eller hur de hjälpte Batiatus att fjättra mig till detta hus.
Jag följde min dominus befallning
utan en tanke på att vägra.
Precis som jag troget skulle tjäna dig
för att göra slut på Spartacus liv.
Du talar om trohet.
Men Batiatus märke får mig att tvivla på din pålitlighet.
En skamfläck på min kropp.
Som för alltid hånar mina hedervärda avsikter.
Bevisa dem.
Bevisa att du förtjänar att leva.
Din vilja är min lag.
Du måste ha tålamod.
Gudarna gav oss inte Oenomaus för att håna oss.
Jag tvivlar inte bara på gudarna.
Utan också på deras budbärare.
Här är han.
Vänligt att du bevärdigar oss med ett besök.
Ursäkta, jag visste inte att ni var här.
Det är mitt fel. Jag har umgåtts med min far
och ansatt Varinius med en massa frågor om Rom...
Är det lanistas hustru?
Henne som det viskas om på gatorna?
Lucretia!
Att se dig i livet är en välsignelse från Olympen.
Jag är dess ödmjuka redskap.
Du är alltför blygsam.
Du överlevde grymheterna,
så Jupiter måste ha beskyddat dig.
Varinius ska presentera spelen.
- Spelen? - Två veckor med blod och idrott.
För att invånarna ska slippa dystra tankar på den otämjde Spartacus.
Det blir ett storslaget skådespel
och dina män ska visas upp under invigningen.
Åsynen av dem och av Lucretia på hedersläktaren
kommer att göra invånarna lugna.
En ära jag gärna skulle tillmötesgå
om mina män inte hade varit upptagna med annat i södern.
Är de framgångsrika?
Eller undflyr Spartacus dem precis som han gjorde på marknaden?
Seppius män kanske kan visa upp sig på spelen.
Alla vet att han lyssnar på dig.
Seppius män bär inte Roms sigill, som dina gör.
Ge den gode Varinius lite vin och visa honom den vackra stadsvyn.
Gärna det.
Kom, så ska jag se till att du blir betjänad.
Varinius är omtyckt i senaten.
Det är viktigt att tänka på
innan du låter tungan slira.
- Är jag inte hans jämlike? - Bara i titel.
De tycker att du är en oduglig barnrumpa
som inte kan torka bort din egen skit.
Att visa respekt mot en annan praetor
vore en klok handling för att få tyst på tvivlet.
Inte bara i senaten.
Capua ligger norrut, vi befinner oss här.
Österut ligger Vesuvius.
Här är en bra plats att slå läger.
Vi är inom räckhåll från Pompeji i söder.
Och Neapolis i nordväst.
Fångfartygen ankommer ofta hamnen
med män som ska säljas som slavar.
Precis som min bror och jag en gång.
Jag fördes över Adriatiska havet till kusten i öster.
Jag vet inget om Neapolis.
Finns det stridsmän där?
Utländska krigsfångar. De är redan Roms fiender
och är enkla att värva.
Det låter klokt. Bra tänkt.
- Jag ska tala med Crixus. - Varför?
- Han står på gallernas sida. - Då står han i skit.
De är hälften så många som vi och behövs om vi ska storma Neapolis.
Och själv behöver han få tröst för sitt sårade hjärta.
Hur överlevde du?
När din kvinna togs ifrån dig för alltid?
Det gjorde jag inte.
Jag är inget annat än ben
och kött. Mitt hjärta är tomt.
Vi ska se till att det fylls med romarnas blod.
En ocean av deras blod kan inte skölja bort mina handlingar.
- Vad har du gjort? - Jag jagade efter Naevias kärlek
och brydde mig inte om att hålla det hemligt.
Jag tänkte inte på vad Lucretia skulle göra
om hon fick kännedom om mitt svek.
Naevia finns inte längre
på grund av mina själviska begär.
Vi väljer inte kärleken.
Den kräver sin rätt.
Och den behåller sitt grepp tills inget finns kvar.
En tom hand kan bli en knytnäve.
Hur många andra är fjättrade i slaveri likt Naevia?
Utan hopp om kärlek eller en vänlig hand?
Tillsammans kan vi lossa deras bojor.
Jag känner till dina tankar om saken.
Lämna mig ifred med mina.
Hon var en strålande själ.
Men hon dog som en slav.
Precis som min hustru.
Inga fler av dem ska dö
för att män som hade kunnat göra en insats, lät bli att ingripa.
Ett svärd i hans bröst skulle plåga honom mindre.
Vi har alla gjort uppoffringar.
- Nu är det Crixus tur. - Jag ska tala med honom.
Dina ord gör bara större skada.
Om han kände till sanningen...
Jag tänker inte låta dig och oräkneliga andra dö i onödan.
Kom, vi måste planera anfallet mot Neapolis.
Den tomma blicken.
Jag har sett den förut.
När du stod på knä i hålorna och väntade på döden.
Eller längtade du efter den?
Var det därför som du uppsökte en plats utan heder?
Var det vad som lockade den mäktige Oenomaus till dödsriket?
Ditt svek mot det hus som räddade dig från plågorna där?
Ett brödraskap som nyttjade din vägledning
som doctore för bedrägeri eller mord?
Eller att Ashur undkom ditt försök att döda honom?
Det har ingen betydelse.
Låt oss lägga det förflutna bakom oss
och vända blicken mot en mindre grälsjuk framtid.
Nej. Du måste be om det.
Du måste bryta tystnaden och tala.
Törstar du efter vatten?
Efter dödens befrielse?
Lossa din tunga och dina önskningar ska stillas.
Berätta var Spartacus och hans pack befinner sig.
De har spottat på allt som du har vördat.
Du är inte skyldig dem ett dugg.
Tala, din jävla fitta!
Då så. Fortsätt att tiga.
Fortsätt att leva och pinas. Dag efter dag.
Med ingen annan än Ashur att trösta dig
som du en gång tröstade mig precis här.
Du borde ha förvarnat mig om dem.
Jag blev överraskad.
De väntade bara en kort stund.
Länge nog för att din far skulle lägga snaran om min hals.
Allt är glömt när du visar upp dina män.
För att hedra en narr.
Gå.
För att hedra ditt barn.
Med en far som kommer att avancera i senaten.
Jag tyckte inte om att Varinius lade hand på dig.
Inte jag heller.
Men hans beröring ska aldrig nå fuktigare trakter.
Viktigare frågor hindrar mig från uppgiften.
Uppgiften?
Du vet vad jag menar.
Jag måste prata med Marcus
om att återkalla mina trupper från södern.
Sluta bråka!
Vesuvius passar våra syften väl.
Agron har berättat om stridsmän
som ska släppas fria i Neapolis hamn.
Agron kan suga piss från min kuk!
- En snål drink för en man! - Fan ta dig!
- Vesuvius ger oss ett övertag. - Ynkrygg.
Från dess skugga kan vi slå till mot Neapolis hamn.
Skeppen är fulla med krigare som har tillfångatagits av romarna,
precis som många av oss blev en gång.
Vi frågar Crixus.
Vad skulle han säga?
Vilka ord skulle göra någon skillnad?
De som jag har sagt till mig själv?
Ord om hopp
och löften om en bättre framtid?
Min strupe kan inte längre yttra så tomma ljud.
Den kvävs av sorg.
En vånda vi är många som delar.
Spartacus förlorade sin hustru.
Men hans eld brinner ännu.
Agron förlorade en bror.
Men hans eld brinner ännu.
Vi har alla drabbats av förlust.
Vi har sett våra vänner...
familjemedlemmar...
älskade...
stupa för romarnas hand.
Men vår eld brinner ännu.
Tillsammans ska vi tända ett inferno.
Jag röstar för Vesuvius
med Spartacus.
Du ska tala.
I din sista stund
när du bönfaller mig att ta ditt liv.
Du ska berätta var Spartacus och...
Jävla fitta!
Jag ska slita orden ur munnen på dig!
Ashur!
Oenomaus får inte dö förrän profetian är uppfylld.
Be då gudarna att öppna hans mun.
Du borde sluta din egen så att du inte säger för mycket.
Jag borde aldrig ha återvänt.
Lyckan har vänt.
Be gudarna om upplysning.
Gudarna?
Var det Jupiter som fann dig nära att dö?
Eller Venus som sydde ihop ditt sargade sköte?
Gav Mars dig mat och kläder?
Förde Apollo Oenomaus till dig? Nej.
Det var Ashur. Den uslaste av alla dödliga.
Du tjänar bara gudarnas vilja.
- Jag tjänade dig. - Och jag tjänade dem.
Då är jag rädd
att vi båda har blivit svikna.
Han vägrar tala.
Utan hans ord går din profetia om intet.
De fromma lär snart följa efter.
Till och med döda kan ge uttryck för passion.
Han är tom på sådana världsliga laster.
Se då till att fylla honom
med minnen av det förflutna.
Väggarna bär på en hemlighet.
Du ska tvinga fram den
och liket ska komma till användning.
Det är sent.
Sängen är kall.
Gå och lägg dig. Jag kommer snart.
Det gör mig galen att alltid behöva vänta på dig.
- Långt från din sida. - Det är en otrygg plats,
vilket många har erfarit.
Jag tillhör inte det förflutna.
Jag står vid din sida nu.
Jag kan göra mer än att smeka dig
och tillfredsställa dina behov.
Jag kan stå vid din sida
med svärdet i handen, slipprigt av romerskt blod.
Jag är inte hjälplös som Naevia var,
på sin långa färd mot döden.
Vi går alla samma öde till mötes.
Det är bara resans längd som skiljer.
Låt oss möta det tillsammans.
Låt oss kämpa in i det sista.
Tänker du ta med dig hela huset i väskan?
Vi vet inte vad som väntar oss i Vesuvius, Chadara.
Agron kommer att hålla oss välförsedda.
Agron, ja. Han är välbyggd, inte sant?
- Jag antar det. - Jaså, du antar det?
Jag har minsann sett dina blickar på honom.
Och hur ni har suttit nära varandra
i intima samtal.
Du misstar dig.
Men dina kinder rodnar när han är i närheten.
Du borde följa ditt hjärtas röst.
Det hade jag gjort om han hade hållit av mig.
Jag trodde att du tyckte om Rhaskos?
Rhaskos är ett uselt vilddjur. Men han har vassa klor
och ger mig beskydd och god ställning.
Spartacus sätter värde på Agron.
Jag avundas dig hans gunst.
Vi når Vesuvius före kvällen med slavvagnen.
Då måste vi färdas på vägen.
Vi syns mindre i skogen.
Men vi färdas långsammare.
Det priset betalar jag gärna om vi kommer fram med livet i behåll.
Crixus.
Jag ville inte att du skulle få träning.
Vet du varför?
För att jag försökte döda Spartacus?
Det har jag gjort mer än en gång.
Jag litade inte på dig eftersom du är syrier.
Jag har dåliga erfarenheter av dina landsmän.
Precis som min kvinna, Naevia.
- Jag beklagar. - Han orsakade henne stort lidande.
Men hon skulle aldrig ha klandrat dig för hans gärningar.
Hon hade ett gott hjärta.
Jag ska göra mitt bästa för att hedra det.
Jag har något att berätta.
Rom betraktar oss som en irriterande fluga.
Efter Neapolis ska de få känna på vår gadd.
Agron!
- Ta din man! - Din jävel!
- Jag ska döda dig! - Har du förlorat förståndet?
Ja, men jag har fått tillbaka hoppet. Naevia lever.
Vem har sagt det?
Pojken Nasir.
Slavhandlaren talade inte om hennes död
utan om hennes pina i gruvorna!
Ett lika grymt öde.
Varför ljuger du
när ett liv står på spel?
Och våra liv?
Crixus har inte något annat i sinnet än Naevia.
Vi skulle dö allihop om vi försökte storma gruvorna.
Jag gjorde vad jag var tvungen att göra. Det måste du förstå.
En lögn för allas bästa.
Som aldrig skulle ha yttrats
om din bror Duro hade varit i hennes ställe.
Om ett enstaka liv saknar värde
är inga liv något värda!
Jag följer med Crixus.
Vi ska befria Naevia.
Jag tänker inte dö för det här.
Jag röstar för Vesuvius.
De som vill leva
kan följa med mig.
Han kommer tillbaka.
Jag har vakat under kalla nätter
ifall att jag under ett utbrott skulle...
ha förpassat dig till dödsriket.
Det glädjer mig att se att du fortfarande är i livet.
Fortfarande stum?
Utmärkt. Spara din röst.
Då får jag höra min egen ljuva stämma.
Det finns mycket att tala om.
Många års hemligheter här i huset.
De genomsyrar varenda sten.
Lägg örat mot bjälkarna och förundras över det förflutnas viskningar.
Det var där jag fick reda på Crixus
olycksaliga kärlek till den unga Naevia.
Där gav dominus mig en högre ställning
efter att jag hade dödat magistrat Calavius
och beskyllt Solonius för dådet.
Längre in
lät Gannicus din hustru tillfredsställa ädlingen Varis.
Lögn.
Stenen sprack till slut
till försvar för en jävla hora.
Såg du verkligen inte deras heta blickar?
Såg du inte hur din bror förändrades?
Du vet inget om broderskap.
Det gjorde inte Gannicus heller.
Har du aldrig undrat varför din hustru drack förgiftat vin
som var ämnat för Batiatus?
Hon brukade väl inte stjäla?
Eller dricka ensam?
Minns du den kvällen?
Gannicus skulle säljas morgonen därpå.
Du var lämpligt nog bortrest.
Din hustru smög sig in i Gannicus cell.
En sista drink.
Ett sista knull.
Ni är likadana allihop.
Spartacus. Crixus.
Den ädle Oenomaus.
Ni låter er besegras av kvinnor som plöjts av andra mäns kukar.
Du vet att jag talar sanning.
Det var en gåva till Titus.
Varför drack hon av det? Hon var ingen tjuv.
Din hustru svek dig. Liksom din bror.
Alla som du trodde älskade dig.
Vad vet en orm om kärlek?
Att dess bett ofta är dödligt.
Din hustru dog av dess gift.
Precis som förrädaren Spartacus hora.
Till och med gallerns hjärta krossades
när den mogna Naevia för alltid plockades ur hans hand.
De kommer att hitta henne.
Och din förbannade strupe.
Hitta henne?
Så det är därför de har begett sig söderut.
Det är inte Spartacus de är ute efter.
Crixus?
Gallern som blev galen inför dig och Batiatus
och attackerade mig på grund av sitt hjärtas röst?
Kärleken till dominans slav Naevia.
Du lovade att avslöja Spartacus gömställe.
I stället pratar du om bultande hjärtan?
Hon fördes härifrån. Jag känner Crixus.
Han ger inte upp förrän...
Belöna honom rikligt!
Vänta! Vänta!
Vänder du ryggen åt gudarna och deras vägledning?
Även om detta ödmjuka redskap talar sanning
väger kunskapen lätt som en fjäder i brisen.
Jag vet att det kommer lugnare vindar
där en mörk liten fjäder kan komma till ro efter stormen.
Dö inte, din jävel!
Kommer du att sörja mig?
Tills jag fylls av någon bättre.
Hora!
Ska vi attackera dem nakna med våra kukar som vapen?
Resultatet skulle bli detsamma.
Försvinn ur min åsyn.
Gå.
Sök upp oss i Vesuvius. Om ni lever.
Be för att jag inte gör det.
Jag följde med min dominus till gruvorna en gång.
Jag kanske kan hjälpa till.
Gärna det.
Jävla syrier.
Vagnen är klar.
Spartacus.
Spara dina ord till Naevia.
När hon är tillbaka i din famn.
Det ska jag se till. Om det så blir min död.
Sätt fart, din jävla hund!
Visa inte brännmärket.
Vi förlorar vårt övertag om vi ser ut som simpla slavar.
Om vi spräcker Liscus skalle övertygar det ännu mer.
Inte så högt.
Rör på påkarna, fitta.
Ger jag dig lön för att lata dig? Ta ut dem från vagnen.
Ut!
Sätt fart!
Är det här slavarna från Ferox?
Två dagar för sent.
- Två jävla dagar! - Ursäkta, jag...
Jag känner inte dig. Var är Ferox?
Död.
Vi mötte Spartacus och hans gäng.
Det är anledningen till förseningen och till Ferox frånfälle.
Jag har önskat honom död i många år.
Ändå jävlas han med mig från dödsriket.
Tidsplanen är i fara
och går knappast att rädda.
Jag ber om ursäkt.
Ska jag komma fram nu?
Ja. Ja!
En gåva i gengäld för besväret.
Vänta här. Den jävla fittan är värdelös.
Vilken missgärning har förpassat en sådan skönhet till gruvorna?
Tala, annars låter jag min kuk ta över ordet.
Jag blev kär.
Det finns det ingen risk för här.
Tala nu. Annars hamnar din kuk på golvet.
En kvinna fördes hit från Batiatus hus.
Hon var vacker och ung.
En kvinna som en fet jävel som du måste ha lagt märke till.
Tala!
Jag har inte sett en sådan kvinna.
Tänk efter. Hon har mörk hy.
Och hon bär Batiatus hustrus märke på sin axel.
Jag minns en som stämmer på beskrivningen.
Är hon fortfarande i livet?
Jag tror det.
Var är hon?
Hon arbetar i den östra gången.
Det finns en karta.
Visa mig. Långsamt.
Mira har varit borta för länge.
Du där!
Varifrån kommer du?
Sicilia.
I förgreningen, i tunneln. Här.
Jag har sett dig förut.
På arenan.
Nycklarna. Fort!
Mira!
Det är romerskt blod.
Visste han något? Lever Naevia?
Ja.
Mannus, Plenus, ta deras mantlar.
Visa dem om någon ser er.
Ner i gruvorna. Fort!
Kom, broder. Låt oss se hoppet återvända.
Kom.
Skynda er!
Du måste pröva det. Det är delikat.
Jag mår illa.
Jag avundas dig inte. Illamående varje morgon.
Din mage blir allt tjockare.
Men brösten är förstås en bonus.
Att känna ett barn växa i ens kropp...
Ingen välsignelse är större.
Kanske att ses som något annat än en hustru?
Att locka männen så att de suktar efter ens ord
och längtar efter minsta beröring?
Det önskade resultatet av äktenskapet.
Det kanske inte är så hemskt om han är stilig. Och rik.
Och inte vill annat än smeka mig.
Lustan försvinner med åren.
Solen går upp.
Låt oss sätta oss och hälsa den nya dagen.
Varinius låter hälsa att dina män ska presenteras.
Den begäran skulle ha gått till dig
om de vore riktiga soldater.
Jag ser fram emot en riktig romersk formation.
Det blir en trevlig förströelse för folket
medan mina män griper Spartacus.
Ja.
Är dina soldater redo?
Ja.
Publiken är din, Varinius.
Goda invånare i Capua!
Jag presenterar dessa spel för att hedra Roms älskade syster!
Och för att göra det känt
att hennes själ aldrig ska kuvas
av dem som vill skada henne.
Ert jubel de kommande dagarna tröstar sårade hjärtan.
Ett sår som delas av många i denna mäktiga stad,
och som har åsamkats genom Spartacus förräderi
och hans följe av mördare.
Jag befaller Roms söner att marschera.
Dånet från deras steg ska förkunna
att förluster och sorg ska ge vika för triumf och glädje!
Sätt igång! Vad sysslar ni med?
Var är dina män?
På uppdrag, precis som jag lovade.
Spärra av vägen.
Du!
Vi är här på befallning av praetor Gaius Claudius Glaber.
Har de försökt anfalla gruvan?
Nej, den är säker.
Skicka bud till Capua.
Fortsätt att genomsöka landsbygden.
Grip honom!
Jag känner dem. Mannus och Plenus.
Gladiatorer med Batiatus märke.
Spartacus är här.
Vilken väg ska vi ta?
Båda leder till henne. Den här är kortare.
Jag skulle välja säkrare odds.
Ta den längre vägen. Var tysta.
Capuas folk!
Ärevördige Varinius!
Jag ber om ursäkt.
Jag ville inte dämpa ert humör genom att inte visa min armé.
Jag ville glädja er!
Med vetskapen att mina soldater har fått ett viktigare uppdrag
av gudarna själva!
I detta ögonblick närmar de sig Spartacus!
Innan dagen är slut
ska han än en gång knäböja inför Roms glans!
Rom! Rom! Rom!
Vi måste befria dem.
De är för många. Vi blir upptäckta.
Lev.
Jag kommer tillbaka.
Naevia?
Naevia!
Var det här hon skulle vara?
Om han talade sanning.
Crixus! En kvinna här har dominans märke på sin rygg.
Naevia? Naevia?
Nej.
Du är i säkerhet.
Du är i säkerhet nu. Jag är här.
Jag är här.
Crixus?
Förlåt mig.
Förlåt mig för det jag har gjort.
Spartacus! Det kommer någon.
Spring!
De är här nere!
Ashur!
Sätt fart! Spring!
Vänta! Det finns en utgång på andra sidan gruvan.
Vilken gång leder dit?
Fort!
Den här vägen.
Hon leder oss rakt i döden!
Lugna dig och orientera dig.
Vi gick fel. Vi kommer till vattnet.
Här!
Fort!
Vänta!
Skynda er! Fort!
Kom!
Lås porten!
Jag uppehåller dem så att ni kan fly.
För Naevia i säkerhet.
Crixus!
Sätt igång, broder. Iväg!
Spartacus!
Spring!
Crixus!
Fan ta er, era jävlar!
Crixus!